Översättning: Calvin www.SweSUB.nu
- Becca? - Hej, Peg.
-Vad fint det är här. -Jag försöker bara få lite ordning igen.
Jag tänkte bara höra om du och Howie har lust att komma över på middag ikväll?
-Vad gulligt av dig, men... -Jag vet. Det är sent påkommet.
Vi har tyvärr andra planer, men gärna en annan gång.
Det var evigheter sedan jag träffade Pete.
Du har inte missat mycket. Samma gamla skitstövel.
Oj. Jag ber så mycket om ursäkt.
Det gör inget.
-Förlåt. -Det är okej.
Mina dumma fötter.
-Ha nu en trevlig middag, Peg. -Ni får komma nästa gång istället.
Absolut.
-Hälsa Howie från mig. -Det skall jag göra.
Mmmm. Här luktar det gott.
Om Peg frågar, så var vi ute ikväll.
-Var var vi? - Vi såg Stoppard- pjäsen.
-Verkligen? Gillade vi den? -Den var väldigt bra.
-Hon bjöd över oss på middag igen. -Hon försöker bara vara snäll.
Du får gärna gå dit om du vill.
-Och överge din risotto? -Försiktigt Howie. Pannan är het.
-Jag skall bara ta en dusch. -Maten är klar om tjugo minuter.
Hallå?
Vad är klockan?
Vad är det som händer?
-Har du inget att säga? -Tack?
-Du var i ett krogslagsmål. -Det var inget krogslagsmål.
Du var på krogen. Du slogs.
Det var inget slagsmål. En full tjej som skrek mig i ansiktet. Jag slog till.
-Vem var det? -Jag vet inte.
-Folk skriker inte åt en utan anledning. -Det gör dem. Du borde gå ut oftare.
-Lägg av, det känns så...Jerry Springer. -Vad menar du? Tycker du jag är trashig?
Du kan inte fortsätta så här. Du är inget barn längre.
Jag visste inte att det fanns ett slutdatum.
Det finns faktiskt ett slutdatum för att bete sig som en idiot.
Jag vill inte oroa mig för dig.
Oroa dig inte för mig. Det var hon som hamnade på golvet.
Kan jag bo hos dig inatt?
-Nämen, är det inte Fru Barker. -Säkert lustigt om man vet vem det är.
Rick och jag skall spela squash. Jag har telefonen på om det är något.
-Gå du och spela squash, Howie. -Du vet inte ens vad squash är.
Vem bryr sig?
Hallå?
Ja! Ja.
Jag trodde hon skulle döda mig! Jag vet. Auggie måste ha berättat för henne.
Jag måste lägga på nu.
Tack Becca.
-Jag gillar hur den går sönder. -Det tror jag säkert.
-Så du kände den där kvinnan? -Tjuvlyssnar du på mina samtal?
Ligger du med hennes pojkvän?
Det är slut mellan dem. De bor bara ihop för hyrans skull.
-Varför skrek hon då åt dig? -Därför att hon är galen.
-Och Auggie berättade att jag var gravid. -Är det sant?
Du kommer älska honom. Han är underbar. Han är musiker.
-Det är ju fantastiskt. -Han arbetar. Han jobbar som musiker.
-Hur länge har du vetat detta? -Några veckor.
Har du berättat för mamma? Berättade du för mamma före mig?
-Varför berättade du inte för mig? -Vad tror du?
-Förlåt. Jag vet att det är usel tajming. -Det är inte ditt fel.
Jag är bara glad att du berättat för mig.
Debbie driver mig till vansinne med sina köksrenoveringsprojekt.
Bara diskussionen om ny bänkskiva...
Jag varnade dig för att gifta dig med en mäklare.
Hon har fortfarande inte ringt.
Nej. Jag vet.
Jag vill inte hålla på att tjata, men jag tror Becca skulle bli glad om hon ringde.
Jag vet. Jag säger till henne, Howie.
Men hon är fortfarande...
Jag vet inte, skärrad, antar jag.
-Det har gått åtta månader nu. -Jag vet. Jag skall prata med henne.
Tack. Hur är det med barnen förresten?
Det är bra. Emily håller på med ballet och Robby spelar baseball.
Wow. Baseball.
Har ni pratat om att skaffa en till?
Nej.
Det är nog lite för tidigt.
-Var nu bara lite öppensinnad. -Jag är ju här.
Hur är läget?
Det är bra. Vi kämpar på.
Är det säkert?
Vi har precis fått reda på att Beccas syster är gravid.
Det kan vara jobbigt. Jag minns när min kusin blev gravid.
Det är ingen fara.
Okej. Om du vill prata om det så vet du att gruppen finns här för dig.
Jag tror inte det. "Hallå. Här är färskingarna".
-Uppför dig nu, Becca. -Påminner hon inte lite om Lydia?
-Det fanns en kvinna för några år sedan. -Fyra. Det var fyra år sedan.
Det spelar ingen roll när det var, utan min poäng var att hon påminde om Lydia.
Hon gillade inte alls det här med stödgrupper till en början.
Hur länge har ni gått i en stödgrupp?
Det blir åtta år i juni.
Oj... Jag visste inte att det var så länge.
Vi är veteranerna här.
Det är ett bra sätt att hålla kontakten. Alla behöver olika lång tid.
Självklart.
Hon hälsar på mig ibland. I mina drömmar.
Hon säger att hon mår bra. Att hon är hos Gud.
Ibland har vi bra dagar.
Och när de bra dagarna blir fler börjar man tro att livet faktiskt blir bättre.
Och det känns faktiskt bättre. Men sedan så var det hennes årsdag förra veckan.
Förra tisdagen var det ett år sedan.
Och så börjar allt om igen.
Vi måste komma ihåg att påminna varandra om att det var en del av Guds plan.
Vi kan inte veta varför. Bara gud vet varför.
Gud var tvungen att ta henne. Han behövde en ängel till.
Varför gjorde han inte bara en ny ängel? Han är ju gud, trots allt.
Varför gjorde han inte bara en ny ängel?
Jag ville bara väcka frågan...
Jag vill gå.
Jag tror vi skall gå nu. Kan vi göra det?
Ursäkta oss.
Det är de som berättar. Det är deras tid. Du måste respektera det.
Du har suttit där i flera veckor utan att säga ett enda ord.
-Jag tål inte deras tjat om gud. -Alla är inte sådana.
Nej. Kevin och Gabby har svart bälte i självömkan. De har gått där i åtta år.
-Åtta år. Om det är sådan du vill bli... -Lyssna nu. Om du vill ta en paus...
-Nej, inte en paus. Jag vill lägga av. -Jag vet att det där med Izzy varit jobbigt.
Lägg av. Bara för att du läst psykologi i några veckor för femton år sedan-
-så tror du att du kan analysera mig.
Jag gillar helt enkelt inte gruppen. Jag prövade, men det var inget för mig.
-Okej. Det är inget för dig. -Tack.
Har du något emot att vi inte äter här? De har inget som jag är riktigt sugen på.
Taz! Stanna! Kom hit och ät!
Förlåt. Han är inte farlig. Han är bara dum.
Jag vet. Det är min hund.
Åh. Det är du som är Becca. Jag borde kännt igen dig. Jag heter Auggie.
-Hej Auggie. -Hej.
Herregud.
Varför sa du inte att du skulle komma? Då skulle jag ha städat upp i huset.
-Det där är Auggie. -Vi träffades precis. Är Izzy hemma?
Hon är här. Hon har fått sparken.
Jag tänkte ge bort det till Frälsnings- armén men nu är jag glad att jag lät bli.
Titta på alla skjortor och tröjor.
Jag vet inte, Becca. De har babykläder så länge att det-
-kommer ta evigheter innan det passar.
Det går på en sekund. Du får själv se. Du kommer vara glad att jag sparade dem.
Bor han här nu?
-Han måste. Hans tjej sparkade ut honom. -Före detta tjej.
-Såg du den här? -Gullig. Men tänk om det är en tjej?
Inte vet jag. Då får jag väl ge den till någon annan. Du kommer tacka mig.
Det är några års kläder jag har här. Tänk vad mycket pengar du sparar.
-Det handlar inte om pengar. -Du måste börja tänka på sånt nu.
Särskilt om hans pappa är musiker. Det kostar mycket att ha barn.
Det skulle kännas konstigt.
Om det nu är en pojke. Att se honom springa runt i Danny´s kläder. Jättekonstigt.
Förlåt. Det är klart att det skulle kännas konstigt.
Tack för erbjudandet.
Du kommer att få en massa kläder på jular och födelsedagar. Oroa dig inte.
Det är säkert ändå en tjej. Jag har god intuition för sådant där.
Ni kommer väl ihåg att jag förutspådde att Sheila skulle få en tjej? Och Karen?
-Jag tror det är en tjej därinne. -Jag hoppas det. Jag vill ha en tjej.
Det viktigaste är förstås att det är friskt, men jag hoppas det är en tjej.
Jag med.
Vill du ha en kaka, älskling?
Jag måste gå nu. Jag lovade Howie att hämta med mig lite middag hem.
Men den ser god ut.
Här. Ta du lite kaka.
-När slog Rick mig i squash senast? -Sa han något om Debbie?
Du kan faktiskt ringa henne. Få förstahandsinformation.
Jag vill inte ringa henne. Det är hon som borde ringa.
Jag skulle funnits där för henne om det hade hänt något med Robby eller Em.
Jag skulle inte ha försvunnit så som hon gjorde.
Det skulle jag inte.
Howie?
Förstår du vad jag menar?
Ja.
Howie.
Vänd dig om.
Du behöver slappna av.
Dina axlar är helt spända.
Försök nu glömma Debbie och allt annat du går och tänker på.
Nu förstår jag vad det här handlar om. Dämpad belysning.
Du försöker förföra mig.
-Häller i mig sprit. -Det funkade i college.
Det räcker nu.
Vart skall du gå?
Jag känner mig lite rastlös. Förlåt. Det har varit en sådan konstig dag.
-Visst. -Skall du sura nu?
Det har gått åtta månader nu. Jag håller faktiskt räkningen.
Jag är inte redo ännu, Howie.
Jag är ledsen om du tycker att det är konstigt.
-Jag tycker inte alls att det är konstigt. -Vad är problemet då?
-Vi måste i alla fall sträva åt det hållet. -Du vill ha sex.
-Säg inte så! -Du tänkte förleda mig till att ha sex!
Är inte musik med Al Green att förleda?
Jag tyckte bara det var mysigt. Jag försökte göra det lite mysigt.
Jag beklagar, men det kan du inte. Saker är helt enkelt inte "mysiga" längre.
Kan du hålla honom lite? Håll honom bara så.
Är du med? Jag kommer släppa dig.
Är du beredd? Nu släpper jag!
Danny, titta på mig när du gungar hitåt.
Hallå.
Om du inte tänker gå till stödgruppen, så tycker jag du skall träffa någon annan.
-Har du några planer för dagen? -Du tittar på dem nu.
-Vi ses ikväll. -Okej.
Hej. Jag är här för att träffa Scott Bader på event-avdelningen.
-Det finns ingen med det namnet här. -Det var konstigt.
Kate Finn då. Kan du hitta henne?
Det finns en Robert Finn här.
Om du har en avtalad tid så kan jag bara ringa upp till dem. Vem är du?
Jag har faktiskt inte bokat något möte. Jag är bara en vän. Jag har jobbat här.
Becca?
Gary?
Hej. Vad gör du här?
Jag hade lite ärenden i stan, så jag tänkte bara stanna till och säga hej-
-men ingen verkar arbeta här längre.
Scott började arbeta hos Christstie's i mars... den förrädaren.
Trevligt att se att det fortfarande är du som får hämta kaffet i alla fall.
Oftast inte faktiskt. Jag har fått ta över Scott´s gamla jobb.
Hur är det med familjen förresten?
Vet du vad, Gary? Jag vet hur stressigt ni har det där uppe-
-så jag låter dig jobba vidare nu.
-Ja, det har verkligen inte förändrats. -Det var verkligen kul att se dig.
-Man kan faktiskt få böter. -Jag vet.
Boken är väldigt försenad. Vi har skickat flera påminnelser.
-Det är därför som jag är här. -Det blir sju dollar.
"Parallella universum"
Kan jag hjälpa till?
Ja, faktiskt. Skulle jag kunna få låna den här?
Naturligtvis.
"Jag kommer bli en fisk i en ström och simma iväg från dig."
Han är i vattnet.
"Om du blir en fisk i en ström, säger hans mamma"-
-"så kommer jag bli fiskare och fiska upp dig."
Förlåt.
Jag fick precis tag på biljetter till Yankees-matchen ikväll. Intresserad?
-Jag kan inte. Jag skall träffa gruppen. -Kan du inte hoppa över det en gång?
Det är kanonbra platser.
-En annan gång. -Om det blir en annan gång.
-Är du solo idag? -Ja.
Becca skall ta en liten paus.
Från gruppen.
Jag går och hämtar kaffe.
-Vill du slå dig ner? -Gärna.
-Hallå? -Hej mamma. Det är jag.
Är det något på tok?
Nej då. Jag tänkte bara på om jag kanske kunde få göra Izzy´s födelsedagstårta.
Åh älskling, inte behöver du göra det.
Jag tänkte bara köpa en sådan där vanlig glasstårta. Hon brukar gilla dem.
Det är okej. Jag behöver sysselsättning.
Skall du inte träffa stödgruppen ikväll?
Howie är där. Det är för mycket prat om gud för min del.
-Vad? -Inget. Det kan vara tröstande för vissa.
Det gör mig bara förbannad.
Du vet, Becca, när din bror dog så tyckte jag kyrkan var till stor hjälp.
Jag vet det. Men jag är inte du och Danny är inte Arthur.
Jag tog med dig till kyrkan varje söndag.
Låt oss inte dra upp det här igen. Jag ville bara prata om tårtan.
Du har faktiskt inte rätt om allting. Tänk om det faktiskt finns en gud?
-I så fall är han en sadistisk skit. -Nu räcker det, Becca.
"Dyrka mig så behandlar jag dig som skit."
Inte konstigt att du gillar honom. Det låter precis som pappa.
Förlåt.
Gör du tårtan då?
Ja.
Okej, då ses vi imorgon.
Vem har en födelsedagsfest i en bowling- hall? Hon tror hon är 14 år fortfarande.
-Om du inte vill gå, så måste vi inte. -Det är bara en fest. Det går bra.
Jag skulle verkligen uppskatta om du tog bort den där.
-Du är ju nästan aldrig i den här bilen. -Det är konstigt. Det känns konstigt.
Om vi försöker en gång till, då?
Ett barn till.
-Vi kommer inte att bli yngre. -Var det därför du ville ha sex?
Försöker du göra mig gravid?
Självkart inte. Jag vet att det känns läskigt men det kanske skulle kunna-
-få oss på rätt spår igen.
-På rätt spår? -Kan vi inte ens prata om det?
Jag tycker vi borde sälja huset.
Jag har funderat igenom saken och eftersom vi ändå diskuterar ämnet...
Jag har pratat med en mäklare och hon kan ordna en visning relativt snabbt.
-Varför har du inte sagt detta till mig? -Jag säger ju det nu.
-Vi skulle må bra av att flytta. -Vi älskar ju det huset.
-Han är överallt. Jag ser fingeravtryck. -Jag tycker om att se hans fingeravtryck.
Du behöver inte se på dem hela dagarna. Du åker till jobbet. Du kan fly iväg.
-Jag vill inte flytta. -Och jag vill inte ha ett barn till.
-Vad gör du? -Vad tror du? Jag kollar kakan så klart.
Den klarade sig.
Skojar du? Kennedyklanen? Morden...lobotomin...?!
Men det är ingen förbannelse. Det är bara ren otur.
Flygolyckorna?
För mycket pengar är deras förbannelse.
Om de levt som vanligt folk hade hade de flesta av dem fortfarande varit i livet.
Det är för sorgligt. Alla dessa vackra människor som föll ner från skyn.
Det är ett sådant slöseri.
-Skulle vi inte hålla det nyktert? -Hon tog med vinet själv.
Är det inte trevligt att sitta så här och prata politik? Det gör vi allt för sällan.
Nu delar vi ut presenter.
Den är tung.
Det är så fint. Jag vill inte förstöra det.
Det är ett badrumsset.
Det är mer en praktisk present.
Är detta ditt sätt att säga att du inte gillar Three Stooges på mitt dushdraperi?
-Jag visste inte vad jag skulle köpa. -Den är jättefin. Verkligen.
-Tack, Becca. Tack, Howie. -Tacka inte mig. Det var Becca som valde.
Nu är det min tur.
Jag vet att det är lite tidigt, men...
Åh! Så söt. Tack, mamma.
Jag trodde inte vi skulle köpa babysaker till födelsedagen.
-Jag trodde vi skulle vänta ett tag. -Det här är inte babysaker.
Det är mammasaker.
-Detta är bra. Jag behöver badrumsgrejer. -Men du behöver babysaker mer.
Vi kan lämna tillbaka det.
Så får det bli. Jag köper lite Mustela- lotions istället. Förebygger bristningar.
Becca, släpp. Du kan köpa krämer till mig någon annan gång.
Tack.
Varsågod.
Nu kom jag på vad jag skulle säga om Aristotle Onassis!
Det handlade om hennes son som dog i en flygkrasch.
Du skulle inte satt igång mig med det där om Kennedy för min poäng handlade om-
-hur Onassis utfärdade en belöning till den som kunde bevisa att någon hade-
-saboterat hans sons flygplan.
Han ville så gärna hitta en syndabock. Har du läst om det här?
Han behövde en förklaring till varför han förlorade sin son.
-Varför berättar du den här historien? -Jag bara pratar. Får jag inte prata?
Du har alltid en tanke med vad säger.
Tack för att ni kom. Tårtan var jättegod.
Du glömmer vad jag gick igenom när din bror dog. Du tror inte att jag vet något.
-Vet du vem man kan skylla på? -Det här är faktiskt mitt kalas.
-Låt dem vara. Det är inte ditt fel. -Jag talar inte om skuld, utan om tröst.
-Var söker du tröst? -Det gör jag inte.
-Det borde du göra. -Jag får väl gå in på e-Bay och leta då.
Jag vill bara hjälpa dig. Jag önskar att någon gett mig lite råd när Arthur dog.
Vet du vad jag önskar? Jag önskar att du slutar jämföra Danny med Arthur.
Danny var en fyraårig pojke som jagade sin hund ut på gatan.
Arthur var en 30-årig heroinmissbrukare som tog en överdos.
Jag avskyr när du buntar ihop dem.
Han var ändå min son.
Vi skall gå nu. Hoppas du gillade badrumsgrejerna.
När Arthur dog, var jag lika upprörd, men jag tog aldrig ut det på andra människor.
-Fru Bailey då? -Vi pratar inte om fru Bailey nu.
-Ringde du till killen om taket? -Jag kunde inte hitta numret.
Det finns i min telefon. Den ligger på byrån.
Vad heter han?
Det står inte under hans namn.
-Hur skall jag då kunna hitta det? -Det står under Tak-killen.
Vad skulle jag skriva då?
Jag vet inte hur man använder den här.
Scrolla ner nu.
-Scrolla med ditt finger. -Gör det du.
Tak-killen.
Tack.
Väntar du på mig?
Hej. Förlåt. Jag trodde du tog bussen.
-Det brukar jag göra. -Men inte idag?
-Jag hoppade över skolan idag. -Du borde inte skolka, unge man.
Varför väntar du på mig?
Jag tänkte att vi kunde prata.
Om vadå?
-Känns det okej? -Ja, det går bra.
Det länns inte för konstigt?
Nej... Jag menar...
Jag vet. Det känns konstigt för mig också.
-Trivs du inte i skolan? -Det är okej.
-Jag tänkte eftersom du inte var där. -Jag har redan kommit in på college.
-Då gör det kanske inte så mycket. -Jo då. Men bara om mamma kommer på det.
Hon har sagt att hon skall konfiskera min telefon om jag gör om det.
Inte för att jag använder den så mycket.
-Så vart ska du? -Connecticut College.
Det är en bra skola. Inte så långt bort. Jag antar att dina föräldrar är glada-
-över att det är så nära.
Det är bara mamma, men hon är ganska glad över det.
Hon skojar om att hon skall söka en kurs så att hon kan hålla ögonen på mig.
Hon skojar bara.
Egentligen bävar hon lite inför det, eftersom hon blir ensam hemma-
-så jag har lovat att komma hem de helger jag har möjlighet.
Det blir trevligt.
Jag är ledsen.
Jag vet... Du behöver inte...
-Jag vet att det inte hjälper, men... -Det gör det faktiskt.
-Och jag vet att jag borde hört av mig. -Det gör inget.
Jag önskar så att jag hade kört en annan väg den där dagen.
Jag vet.
Jag tror jag måste gå nu.
-Visst. -Mamma kommer undra var jag är annars.
Det är okej. Du behöver verkligen inte...
Kan vi göra om det här någon gång?
Visst.
-Jesus Kristus! -Hej Gabby.
Vad pinsamt att du såg mig göra det där.
Jag menade inte att smyga mig på dig. Jag trodde att något var fel-
-men här luktar allt bara bra. -Kan du känna lukten?
Alla där inne kommer få reda på det nu. Jag brukar verkligen inte göra så här.
Var är Kevin?
Han kommer inte. Och jag skyller det på din fru förresten. Det var hon-
-som satte grillor i huvudet på honom.
Han verkade ändå inte riktigt gilla det.
Han gjorde mig så arg. Se på mig bara.
Jag sitter här som en fjortis och röker gräs på en parkeringsplats. Helfånigt.
Har du fler?
Hoppa in kompis!
Idag är det raseriets dag.
De flesta av er vet att jag känner mig mer bekväm med raseriet.
Med att prata om raseri. Jag försöker hantera raseriet varenda eviga dag.
Och jag lyssnar på killarna på jobbet som bara maler på och maler på-
-om att kratta sina uppfarter-
-eller vad det kan vara för andra meningslösheter. De vet inte.
-De har inte fått sina liv förstörda ännu. -De är inte medlemmar i klubben.
Precis. Och under tiden sitter jag där och säger "Min dotter dog i leukemi!"
Ursäkta. Jag måste ha lite vatten.
Du är ett av de där farliga barnen som min mamma alltid varnade mig för.
Ja, jag har dåligt inflytande på dig.
-Oroa dig inte. Jag skall inte skvallra. -Tack för det.
-Godnatt. -Godnatt.
-Becca. Vad har du gjort? -Vadå?
Vad har du gjort med min telefon?
Herregud. Jag trodde att något hänt.
-I morse. Vad gjorde du med min telefon? -Jag letade bara efter det där numret.
Det var din idé att jag skulle ringa.
Du raderade Danny's video.
Det har jag inte gjort. Det var ju du som visade. Jag tog bara fram numret.
-Du fortsatte att trycka på skärmen. -Jag förstod ju inte hur man skulle göra.
-Jag har redan försökt. Den är borta. -Vi har hundratals videos med honom.
-Det är inte det det handlar om. -Du borde sparat den på din dator.
Så nu är det mitt fel.
-Jag sa ju att den var borta! -Herregud. Det var ju inte meningen.
-Är du säker på det? -Vad menar du med det?
Tror du att jag raderade den medvetet?
Tror du det?
Det känns som om du försöker göra dig av med honom. Det är något nytt varje dag.
Det är som om du försöker undanröja alla bevis på att han någonsin har funnits.
-Du tog bort teckningarna från kylen. -För att spara dem Jag la dem i en låda.
-Hans kläder? -Vi behöver inte allt det där.
-Du vill sälja huset. Du gav bort vår hund. -Det var så mycket då. Hunden var i vägen.
-Precis. Och han var en påminnelse. -Och jag behövde en påminnelse mindre här.
Och om jag inte hade köpt hunden hade Danny fortfarande varit i livet.
Om jag inte hade sprungit in för att ta telefonen eller om jag hade låst grinden.
-Jag lämnade grinden olåst! -Jag vill inte leka den här leken igen.
Det var inte någons fel!
Inte ens hundens. Hundar jagar ekorrar. Pojkar jagar hundar.
-Du gjorde dig av med hunden han älskade. -Precis som jag gjorde med videon?
Det handlar inte om videon.
Det handlar om Taz, om teckningarna, om kläderna. Om allt.
Det finns inga foton kvar. Inga fingeravtryck. Ingenting
Du måste sluta radera honom!
Tror du inte att jag ser honom varje sekund, varje dag?
Videon var en olyckshändelse, och tro mig, jag kommer att klandra mig själv för evigt.
-Precis som för allt annat som har hänt. -Det är inte det jag vill.
Inte? För det känns som om du inte tycker att jag mår tillräckligt dåligt.
Att jag inte känner tillräckligt mycket. Vad är det du kräver av mig?
Något måste förändras.
Jag kan inte fortsätta så här.
Det är för jobbigt.
Och jag vill ha tillbaka hunden. Din mamma ger honom för mycket mat.
Jag saknar hunden. Jag saknar honom faktiskt. Jag vill ha tillbaka honom.
-Har du verkligen bakat dessa? -Det har jag.
De är goda.
Fortfarande varma.
Jag är glad att du tyckte om dem.
Jag har läst den där boken nu. Den där om parallella universum.
Jaså? Tyckte du om den?
Ja, den var intressant. Men jag köper nog inte hans tes.
Allt det där om en alternativ verklighet.
Jag vet inte. Men det var intressant.
-Läste du den för något skolarbete? -Nej, jag fördjupade mig lite bara.
Fördjupade dig?
Det är en serietidning.
Imponerande. Har du gjort allting?
Wow. Otroligt. Vad handlar den om?
En vetenskapsman och hans son.
Hans far upptäcker ett nätverk av hål som leder till andra galaxer.
Parallella universum.
Men vetenskapsmannen dör, så sonen måste gå in i hans kaninhål för att hitta honom.
Men det är inte han, eftersom han är död utan en annan slags version av honom.
Det är kanske lite fånigt, men... Inte? Okej.
Inte alls. Jag skulle gärna vilja läsa den.
Den är inte klar ännu, men när den är det så får du gärna läsa den.
Jag vill inte få dig att känna dig illa till mods.
Det kan hända att jag körde för fort.
Den där dagen.
Jag är inte säker, men kanske. Jag har velat berätta det för dig.
Det var en 50-väg. Jag kan ha kört 52 km/h.
Eller 55 km/h.
Jag brukar titta ner på mätaren så jag kan sakta ner om det går för fort.
Men...
Jag kan inte minnas att jag gjorde det.
Så det är möjligt att jag körde för fort.
Och hunden dök upp så fort, så jag försökte väja.
Jag visste inte.
Jag vill bara att du skall veta att jag kanske körde lite för fort.
Jag kan inte veta säkert.
-Det är okej. -Okej.
Jag vet, okej?
Tack.
Jag vill inte gå in dit.
-Lägg av! -Jag beklagar, men du är kass.
Jag är bättre egentligen men gräset har sabbat min känsla för avstånd.
Så där ja.
-Det där var snyggt gjort. -Tack.
Jag har en bekännelse att göra. Minns du när jag sa att Kevin lämnat gruppen?
Ja.
Vad jag egentligen skulle ha sagt var-
-att han lämnade mig.
Han lämnade mig.
Jag kom hem och så var han bara borta.
-Oj. Ingen lapp eller så? -Jo, det fanns en lapp.
Lapp är kanske fel ord förresten. Snarare ett manifest.
Det handlade om alla de sätt som vi försökte förgöra varandra på.
-Jag beklagar. -Tja, det är väl så det brukar sluta?
Det förändrar dig.
Det bokstavligen förändrar människor.
Delar av mig tror faktiskt att det var oundvikligt.
Jag älskar min hustru.
-Det är klart att du gör. -Jag älskar henne väldigt mycket.
Okej.
Jag tror att du kan ha rätt. Vi kanske...
...borde fundera på att sälja huset.
Det är antagligen bäst.
Okej.
Gör inte så.
Snabbt och bestämt, som att ta av ett plåster. Annars blir vi aldrig klara.
-Jag vet inte hur man stänger av. -Sånt här ger bara folk utan barn bort.
Hej då.
-Har du hört av Debbie ännu? -Nej.
Vad tråkigt. Men motsatsen kan vara värre. Jag minns när Arthur dog.
-Du får säga hans namn. -Får jag?
Jag vill inte bryta mot dina regler. Jag vill ju inte bli uppläxad igen.
Du får prata om Arthur. Jag tycker bara inte om jämförelsen.
Så hur kan det vara värre?
-Kommer du ihåg Maureen Bailey? -Ja.
Jag kunde bara inte bli av med henne när din bror hade gått bort.
Hon var alltid i huset. Jag fick inte en stund för mig själv.
Så till slut en dag, när vi satt och drack kaffe, så frågade jag:
"Maureen, varför är du alltid här?"
Hon sa, "Jag vill vara här hos dig. Jag vill dela din sorg med dig."
Då sa jag, "Det fungerar inte."
"Du sätter ditt feta arsle i den där stolen vareviga dag..."
-Inte sa du så? -Precis så sa jag.
-Sa du "feta arsle"? -"...och du dricker upp allt mitt kaffe-"
"-och jag ser inte se dig ta med något av den sorg du säger dig vilja dela med mig."
"Det enda du tar med dig är mina kanelbullar."
-Så henne såg jag aldrig röken av igen. -Jag kan knappt tro mina öron.
-Jag har lite dåligt samvete för det nu. -Det tror jag inte på.
Du har rätt. Det har jag inte. Jag saknar henne inte det minsta.
Så där. Då var det klart. Nu håller sig Taz lugn.
Det gamla äppelpaj tricket?
För visningen. Nybakat gör att folk tycker det känns mer hemtrevligt.
Nej. Jag gjorde bara en paj.
Jag trodde du gjort den för visningens skull.
-Skall du vara med på visningen? -Åh nej. Nej.
Det borde inte du heller vara.
-Det borde du inte. -Lägg av. Jag skall inte besvära någon.
Vi har soptunnan på baksidan, skylten är på framsidan, gräsmattan är nyklippt.
De kan skriva upp sig här och sen fortsätta in i vardagsrummet.
-Visst. -Min fru går ut, men jag tänkte stanna.
-Om det är okej med dig? -Du gör som du vill.
-Hej då, älskling. -Hej då.
Det var nog det hela.
Sydvästläge. Sol hela dagen.
-Skall vi ta en titt där uppe? -Bra idé. Jag skall visa er.
Följ mig.
Det är faktiskt den största tomten i området.
-Vi kan börja i det stora sovrummet. -Vänta. Vad är det där inne?
Det här är...
Det här kan bli ett bra rum för grabben.
Vad sägs om det? Gillar du rummet?
-Ta det försiktigt med den där. -Den är inte din, älskling.
Hur gammal är din son?
-Jag antar att det är din sons rum? -Ja... Det var det. Det var hans rum.
Men... han dog.
-Det var en bil. Precis här utanför. -Herregud.
-Jag beklagar. -Tack.
Det här måste vara jättejobbigt för dig.
Det känns... Det känns lite märkligt.
Det konstiga är att ibland glömmer jag att han inte finns längre.
Att han kanske gömmer sig under sängen och bara dyker upp så som han brukade göra.
Men...
Jag känner honom fortfarande här inne.
-Vil ni se det stora sovrummet nu? -Gärna.
Ja, jag kommer.
-Vem var det? -Becca. Hon ville umgås lite.
Det här var väl en bra idé?
-Vad tidigt det börjar synas. -Jag vet. Jag känner mig som en ballong.
Jag svär. Så fort barnet är fött så skall jag börja träna på ett gym.
-Medan mamma är barnvakt. -Vad menar du med det?
Att mamma kan vara barnvakt medan du är på gymmet. Hon älskar det.
Nej, Auggie kan passa barnet. Han jobbar kvällar så han är hemma på dagarna.
Jag avskyr känslan av att du inte tycker att jag förtjänar ett barn.
Att jag inte skulle vara mogen eller smart nog att ta hand om det.
Till och med mamma klarade det.
-Går det bra? -Visst. Inga problem.
Jag skall bara köpa några saker så lagar vi lunch sen.
Snälla mamma, kan jag inte få det här?
-Nej, Sammy, du vet att du inte får det. -Snälla?
Snälla mamma?
-Jag vill ha det. -Det blir inget med det.
Snälla?
-Nej, det blir inget med det. -De kostar 20 kronor, köp dem åt honom.
Inte för att du har med det om att göra, men vi tillåter inte godis hemma hos oss-
-och det känner min son väl till. -Det är ju bara frukt. Var nu lite snäll.
Har du barn själv?
Jag tänkte väl det. Ursäkta mig.
Gå till bilen, Becca. Gå till bilen nu.
-Hennes son dog för åtta månader sedan. -Jag bryr mig inte.
Det är ingen fara.
-Hallå på er. -Hej.
Har ni haft en kul dag?
-Hur har det gått här då? -Inte så bra.
Vi måste städa ur det där rummet.
Kanske göra om det till ett gästrum.
Få inga idéer nu.
Herregud...
Hej.
Dörren stod öppen så...
-Jag knackade, men... -Taz. Var tyst!
Jag såg skylten där utanför, så jag tänkte att det gick bra att...
Hade du tänkt köpa ett hus?
Jag ville bara ge dig den här. Du skulle ju få läsa den när den var klar.
Vad handlar det här om?
Tack.
Vi stötte på varandra i biblioteket.
och vi... och vi...
...beslöt oss för att träffas.
Beslöt ni er för att träffas?
Ja. Några gånger.
Förlåt. Jag visste inte att...
-Träffades ni här? -Nej, vi sågs i parken.
Ni träffades i parken.
Ja.
Så min fru-
-kom överens om att träffa dig i parken?
Och du.. bad om förlåtelse?
-Jag antar det. -Du antar det?
-Okej. Du ber om förlåtelse. Och sen? -Nu räcker det, Howie.
-Titta på mig. Vad är det där? -Det är en serietidning.
En serietidning?
-Bad hon dig att ta med dig den hit? -Nej, det gjorde hon inte.
Precis. För det här är vårt hus och du kan inte bara klampa in här.
-Nu räcker det, Howie. -Nej, det gör det inte.
Man går inte bara rakt in hos folk. Du borde visa lite jävla respekt.
Okej, jag går nu.
Du är ett svin.
Vänta. Jason, vänta lite. Jag är ledsen.
Är jag ett svin?
Taz, sluta.
Taz!
Taz, sluta.
Åh, kompis...
Varför berättade du inte för mig?
Av samma skäl som inte du berättar varför du kommer hem och luktar marijuana.
Försvinner det någonsin?
Nej.
Jag tror inte det. Inte för mig i alla fall. Och nu har det ändå gått elva år.
Men det förändras.
På vilket sätt?
Jag vet inte.
Jag vet inte. Tyngden av det, kanske?
Till slut blir det uthärdligt.
Det blir till något man kan frigöra sig från-
-och bära med sig som en tegelsten i fickan.
Man kan till och med glömma den ibland.
-men så känner man plötsligt efter och så ligger den där i fickan igen.
Vilket kan vara förskräckligt.
Men inte alltid.
Ibland är det...
Inte för att du gillar det, men det är vad du har istället för din son.
Så du bär den med dig...
Och den försvinner inte...
...vilket är...
Vad är det?
Bra... faktiskt.
-Hallå? -Hej.
Hej, det är Howie.
Howie Corbett. Från stödgruppen.
Hej, Howie.
-Hej. -Hej.
-Skall du till stödgruppen? -Ja. Du ville inte följa med, va?
Det är Jason. Lämna ett meddelande.
Var det svårt att hitta hit?
Howie?
Förlåt.
Becca?
Becca!
Herregud.
Förlåt.
-Vad är klockan? -Nästan sex.
Och du kommer hem nu?
-Så hur var det? -Det var okej.
-Du ser stilig ut. -Tack.
-Är hon din flickvän? -Nej, det är bara en kompis.
-Hon är söt. -Ja. Hon är söt.
Jag tyckte den var jättebra.
-Den är underbar. -Tack. Tack.
Den påminde mig om Orfeus och Eurydike. Har du hört den legenden?
Nej.
Eurydike dör och Orfeus saknar henne så mycket att han reser till Hades-
-för att återfå henne, men till slut så fungerar det ändå inte.
Jag borde läsa den.
Är vetenskapsmannen din pappa?
Vetenskapsmannen som pojken letar efter?
-Nej. -Är han baserad på honom?
Nej. Min pappa var engelskalärare.
-Okej. Jag var bara nyfiken på det. -Det är bara en berättelse.
-Jag vet. Jag bara... -Läste in saker i den?
Tror du att de finns på riktigt?
Parallella universum?
Jag tror det är grundläggande vetenskap.
Du vet, om rymden är oändlig, så är allting möjligt.
Så någonstans där ute kan jag stå och laga pannkakor?
-Eller vara på ett vattenland? -Visst. Vad som helst.
Det är lagen om alltings sannolikhet.
Det finns mängder av dig där ute och det finns mängder av mig.
Ja...
Och detta är bara den sorgsna versionen av oss.
Men för de där andra versionerna så flyter allt bara på bra.
Förutsatt att du tror på vetenskapen.
Jag gillar den tanken.
Det känns bra.
Någonstans där ute har jag det bra.
Jag trodde att du gett dig av.
Nej, det hade jag inte.
Jag tänkte att vi kanske kunde bjuda över Rick och Debbie på lite grillning.
Hon kommer aldrig att ringa mig. Hon tror nog att jag hatar henne.
Jag förlåter henne.
Grillning?
Det skulle vara kul att träffa barnen. Vi borde köpa en present till Emily.
Hon fyllde fyra förra veckan.
Okej.
-Danny's födelsedag är snart. -Jag vet.
-Det kommer att bli jobbigt. -Ja.
Den där killen... Jason.
-Sa du att vi inte la skulden på honom? -Vi lägger inte skulden på honom.
Jag vet. Lät du honom veta det?
Ja, jag tror det.
Det var bra.
-Du kan prata med honom om du vill. -Det vill jag inte.
Det är så tyst.
-Jag gav Taz några sömnpiller. -Vad lustig du är.
Du tror att jag skojar.
Så vad skall vi göra?
Med vadå?
Jag vet inte.
Välj något.
Tja...
Vi skulle kunna åka till leksaksaffären och köpa ett godisland till Emily.
Det skulle hon nog gilla.
Godisland, ja...
Och sen?
Sen slår vi in det.
Och sen har vi grillpartyt...
-och de kommer hit...
-och vi bjuder hit lite andra också...
-så det inte känns jobbigt för någon...
Och för att få dem att känna sig bekväma...
-så frågar vi dem lite om vad deras barn haft för sig på sistone...
-och vi låtsas som om vi verkligen är intresserade...
Sedan...
Sedan väntar vi på att någon nämner Danny medan barnen leker.
Och så kanske det pågår en stund.
Och efter det...
-så går de hem.
Och sen?
Jag vet inte.
Någonting i alla fall...
Översättning: Calvin www.SweSUB.nu